CANTERVILLE'I VAIM
Ta on jälle siin! - Rahune, kallis!
Ta puudutas mu laupa oma jäise käega.
Mitte keegi pole näinud teda juba aastaid. Sulle ainult näis.
Kõik see on rohkem kui 300 aastat vana! 300 aastat!
Ja räägitakse, et lossis on tõeline vaim!
Kõige lõbusam on see, et mind mõeldi selle kummitusega hirmutada.
"Vaim!" ütlesin ma neile. "Suurepärane!
Meie, ameeriklased, ostame juba ammust ajast teilt ära kõik väärtusliku.
Ma ostan selle kummituse koos mööbliga."
Tere tulemast Canterville'i lossi!
Söör! - Tänan teid!
Mis see on? - Iidne ettekuulutus.
Mitte keegi ei oska seda lugeda.
Ilmselt on siia midagi maha valatud. - Jah, proua! Siin valati verd.
Milline õudus!
Mina ei soovi, et minu külalistetoas oleksid mingid vereplekid!
See tuleb koheselt ära pesta! - Paraku, proua, ei ole see võimalik.
Siin on leedi Eleanore de Canterville'i veri, kes tapeti just selles samas kohas!
300 aastat tagasi, oma abikaasa, söör Simon de Canterville'i poolt.
Tema kõlvatu hing kummitab tänini mööda lossi.
Turistid vahivad seda eemaldamatut plekki muutumatu vaimustusega.
Niisiis, oleme kokku leppinud! Ma ostan selle lossi.
Mida te seal uudistate? - Vereplekki näidatakse.
See isik väidab, et see on mittepestav! - Mis rumalused need on?!
Pinkertoni plekieemaldaja kaotab selle ühe minutiga. Vaadake!
Nõnda. Noh! Mis ma ütlesin? Aga teie lobisete mingitest vaimudest.
Kardan, et Canterville'i vaim siiski eksisteerib. - Olgu! Las ma vaatan teda!
Kui see on väärt kaup, maksan sulas.
Maksate kummituse eest? - Jah, jah, jah!
Ma ei saa teist aru! - Mis siin arusaamatut on? Teie müüte kummitust, mina ostan.
Söör! Kuid ma ei kauple perekonna vaimudega. Ma annan ta teile täiesti tasuta.
Te olete väga rikas mees, lord Canterville, kui saate teha selliseid kingitusi!
Te näete nüüd! Seda plekki ei saa kaotada!
Jama! Pinkertoni plekieemaldaja ei vea alt. Vaadake!
Milline vastik kliima!
Inglismaa on nii tihedalt asustatud, et isegi korralikku ilma ei jätku siin kõigile.
Mida ette võtta selle isikuga, kes iga pisiasja pärast minestab?
Arvesta see tema palgast maha nagu lõhutud nõud
ja minestused kaovad paugupealt.
Söör, ma olen näinud selles lossis selliseid asju,
et veri tarretas mul soontes.
Hoiduge vihastamast vaimu, see on tema kätetöö.
Papa! Kunas lõpuks? - Kunas siis lõpuks ilmub?
Ilmub kummitus? - Olge kannatlikud, lapsed!
Lord Canterville tundub olevat aus inimene.
Söör, ma olen sunnitud teid paluma, et õlitaksite oma ahelaid!
Nende kolin ei lase meil magada. Ma jätan pudelikese määrdeõliga
siia lauale ja hakkan teid vajadust mööda selle vahendiga varustama.
Ega teda padjaga võta!
Ah, oleks olnud vaja kive koguda! - Pole midagi! Meie käest ta ei pääse!
Ma mäletan väga hästi, et kustutasin pleki eile õhtul
ja panin selle toa ukse lukku.
Paistab, et siin tegutses tõepoolest vaim.
Ja pealegi on plekk millegipärast kollane.
Isa, jäta ta meile! - Ei ole vaja! Ärge tehke talle liiga!
Tervitan teid, minu üliaustatud kaasvõitleja!
Te, paistab, ei ole päris terve? Teil on seedehäire.
See mikstuur aitab teid.
Anna siia! Mina tulistasin esimesena! - Leidsid lolli!
Selle looritüki eest saan ma poistelt sada dollarit!
Ei, ei! Enam ei suuda kannatada!
Lollitada mind, loopida mind patjadega.
Pakkuda masinaõli, kõhurohtu!
Mulle, mulle! Canterville'i Lossi Õudusele!
Aga veel üsna äsja...
Ja pärast selliseid kangelastegusid, kui juba 300 aastat olen
õudusega üle külvanud kogu ümbruskonna!
Niimoodi mind solvata!
Ajalugu ei tea näidet, et selliselt oleks kummitusi koheldud!
Tuleb keskenduda "ilma-peata" variandile.
Needus, needus!
Ah teie võtate mu kastist värve, et joonistada seda tobedat plekki!
Pealegi, kus te olete näinud verd, mis on rohelist värvi?
Aga mis mul üle jäi. Punane värv sai otsa,
aga hankida tõelist verd polegi nii lihtne ja... - Terviseks! - Tänan teid!
Ja kuivõrd teie isa lasi käiku oma Pinkertoni puhastuspulga,
leidsin ma võimaluse kasutada teie värve.
See on väike kättemaks suurte solvangute eest.
Kui hakkate ennast hästi üleval pidama, ei tee teile keegi enam liiga.
Ennast hästi üleval pidama?!
Ma pean kolistama ahelatega, ulguma ja hulkuma öösiti ringi.
Aga kas see on tõsi, et te sellel samal kohal tapsite oma naise?
Tõsi, tõsi!
Aga ta oli viletsa välimusega ja ei osanud üldse süüa teha!
Olen nii üksik, nii õnnetu! Ma nii tahaksin saada rahu.
300 aastat! 300 aastat pole ma maganud, ja olen hingelt läbi põlenud!
300 aastat? - 300 aastat! - Mul on teist nii kahju!
Kas te teate, mida tähendavad need kirjatähed? - Kas need?
Siin on kirjutatud, et kui noor puhas hing mind haletseb,
võin ma lõpuks lossist lahkuda ja saada rahu!
Ja õitsele lööb kuivanud mandlipuu.
Kuid teie peate mind saatma! Ega te ei karda? - Ei, ma ei karda.
Tule tagasi, väike Virginia, tule tagasi!
Hoia ennast, väike Virginia, hoia ennast!
No pole midagi, küll me ta kätte saame! Saame kätte!
Mitte keegi ei saa teda nüüd enam kätte!
Ma aitasin Canterville'i vaimul lahkuda sellest lossist igaveseks.
Kuidas igaveseks?
Kuid ilma kummituseta pole see loss väärt sentigi rohkem, kui ma selle eest maksin!
Ja veel! On sulle teada, et see sinu vaim koksas maha oma isikliku naise?
Ta oli viletsa välimusega ja ei osanud üldse süüa teha.
Vot niisugused on tulemused suhtlemisest lordide, vaimude ja kogu selle kuradisooga!
Hei! Vaadake! Vaadake!
Kuivanud mandlipuu on õide puhkenud!
Jutustas Pastella